Міщенко О. О. Психологічні особливості уявлень особистості про економічно успішну людину / О. О. Міщенко // Актуальні проблеми психології: Збірник наукових праць Інституту психології імені Г.С. Костюка НАПН України. - Ніжин, 2013. – Том 11. – Вип.8., Ч. 2. – С. 85 – 95.

85

УДК 159.923.2: 330.3							
Міщенко О. О. 

ПСИХОЛОГІЧНІ ОСОБЛИВОСТІ УЯВЛЕНЬ ОСОБИСТОСТІ
ПРО ЕКОНОМІЧНО УСПІШНУ ЛЮДИНУ

В статті розглянуто психологічні особливості уявлень особистості про економічно успішну людину. Уявлення молодої людини про успіх, ставлення до свого і чужого успіху є важливими аспектами проблеми розвитку особистості. Спрямованість особистості на успіх формується в процесі соціалізації. Уявлення особистості про економічно успішну людину залежать від віку, статі, соціального та культурного статусу.
Ключові слова: успіх, успішність, успішна діяльність, успішна особистість, соціалізація, образ «економічно успішної людини».

Актуальність проблеми. В умовах демократичних перетворень, розвитку ринкових стосунків, зниження ролі держави в регулюванні життя громадян зростає відповідальність кожної людини за здійснення власного життєвого вибору. В той самий час розвиток суспільства, його економічний зріст залежить  від активності, прагнення їх до саморозвитку і самореалізації. Тому успішність людини певною мірою залежить і від її особистої готовності проявляти ініціативу, ставити перед собою цілі і добиватися їх реалізації, і від ставлення суспільства до особистості як до суб’єкта життєдіяльності.
Важливим етапом вибору життєвого шляху і життєвих стратегій є юнацький вік, тому проблема успішності , уявлення молодої людини про успіх, ставлення 

86

до свого і чужого успіху є важливим аспектом проблеми розвитку особистості (К. О. Абульханова-Славськая, Р. Бернс, Е. О. Клімов, А. О. Реан, С. Л. Рубінштейн, Е. Еріксон, В. О. Ядов і ін.). 
Для повноцінного розвитку молодої людини необхідними є два взаємопов’язані процеси: перше – це включеність особистості у соційльний простір, як «частини цього простору», та другий – це відокремлення від суспільства, бажання виділитися, бути помітним «не таким як всі». Вивчаючи феномен успіху треба враховувати протиріччя які виникають між цими процесами.
Як показано в дослідженнях (І. В. Дубровіна, І. С. Кон, Г. М. Прихожан, В. С. Собкін і ін.) найважливішою характеристикою ранньої юності є прагнення до життєвого самовизначення, особистої ідентичності, самореалізації в інтимно-особистісній сфері та творчій діяльності. Залежно від  уявлень, настанов, ставлення до успіху, до успішних людей молода людина вибирає цілі життєдіяльності, визначає способи їх досягнення, формує життєвий сценарій. Таким чином, проблема вивчення специфіки уявлень про успіх в ранньому юнацькому віці є актуально.
Постановка проблеми. В умовах трансформації суспільства до нас  прийшло всепоглинаюче бажання успіху, універсальні формули якого містяться в популярній літературі, в продукції кіноіндустрії, в засобах масової інформації. Зразком  життєвого успіху стають: професійна кар’єра, популярність, багатство. В наш час треба бути «крутим», багато заробляти, не відставати у споживанні життєвих благ від своїх друзів, колег, інакше індивід буде вважатися неуспішним. Засоби масової комунікації, звертаючись до психологічних аспектів вирішення складних життєвих проблем, пропонують найрізноманітніші алгоритми досягнення соціального, особистого, професійного успіху.
Дані кросс-культурних досліджень дають можливість зрозуміти, що прагнення до успіху «як фундаментальна соціокультурна установка» визнається всіма культурами, але поняття успіху і засоби його досягнення розрізняються змістовно і якісно. Будучи представленим в менталітеті різних націй  прагнення до успіху має на увазі такі цінності, як робота, свобода, влада.
Виклад основного матеріалу. До теперішнього часу загальновизнано, що досягнення успіху — це складний процес самореалізації і самоствердження особистості. Успіх фокусує визнання здібностей людини, міру її обдарованості і таланту. Звертаючись до питання успіху людини в ринковому суспільстві Е. Фромм вважав, що кожний член суспільства повинен «мати попит», тобто для досягнення успіху в ринковому суспільстві особистості  слід уміти особливим чином репрезентувати себе [1]. Таким чином, економічний успіх людини в суспільстві з ринковою економікою залежить від уміння особистості «продати» на ринку праці свої уміння, навички, творчі можливості. 
У дослідженні російського вченого В.В.Бєлих, міститься положення про те, що в рамках однієї і тієї ж (російської) культури зміст успішності, залежить від вікових, статевих, соціальних відмінностей [2]. 
В психологічній науці існує формула успіху, яку запропонував американський психолог У. Джеймс.  Досліджуючи поняття самоповаги, У. Джеймс 

87

розробив формулу за якою самоповага дорівнює успіху поділеному на домагання [3]. 

Самоповага =      Успіх__    
		    Домагання

Виходячи з цього положення, можна зробити висновок, що успіх це самоповага помножена на домагання. 

Успіх = Самоповага х Домагання 

Отже, успіх людини напряму залежить від рівня домагань і самоповаги, тобто людина почуває себе більш успішною, якщо вона має більш високу самоповагу і високі домагання. Українська дослідниця Л. В. Сохань, описуючи такі види успіху як: актуальний - оцінка досягнень людини на даний момент часу, та потенційний - заснований на життєвій перспективі особистості, потенційних можливостях самореалізації в різних сферах життєдіяльності, доповнює формулу У. Джеймса такими елементами як соціальний статус, вікові та рольові очікування, експертна оцінка успіху, самооцінка успіху, психологічні ресурси особистості [4]. 
Одним з показників соціального успіху Л. В. Сохань виділяє соціально-статусний критерій, котрий, зумовлюючи положення людини в соціальній ієрархії, підтверджує  рівень її соціального успіху. В багатьох випадках цей критерій працює автоматично, тобто людина, яка займає високу посаду сприймається оточуючими як більш успішна, ніж людина яка не має такої посади.
В період трансформації суспільства відбуваються зміни завдяки яким успіх перестає бути прив’язаним до певного статусу. «Вже не стільки самі по собі статусні привілеї визначають успіх, скільки індивідуальна ініціатива робить стрімкий соціальний підйом не виключенням, а правилом, яке примушує кожного приймати учать у конкурентній боротьбі з шансами на успіх, які залежать від здатності індивіда до мобілізації особистісних ресурсів і використання сприятливих факторів зовнішнього світу» [4, c 89].
Вивчаючи проблему життєвого успіху Н. В. Паніна [5] звертає нашу увагу на поняття вікових та рольових очікувань. Вона вважає, що уявлення про вікові та рольові очікування є дуже стійкими і на прикладі вчених доводить, що всі вчені мають приблизно однакові уявлення про те, в якому віці слід ставати кандидатом наук, молодшим і провідним науковим співробітником і т.ін. Отже враховуючи вікові та рольові очікування формула життєвого успіху може бути представлена у такому вигляді:

Соціальний статус ≥ Вікові та рольові очікування

Але в інших сферах життя ця формула має інший вигляд. Так, наприклад, дуже ранній шлюб може не бути схваленим суспільством, тому у сфері сімейного життя формула життєвого успіху має інший вигляд:

Соціальний статус ≈ Вікові та рольові очікування

88

Успішність  передбачає наявність зворотного зв’язку, який виявляється в підтвердженні або запереченні цієї успішності. Так, зворотний зв’язок може виступати у вигляді оцінок оточуючих, у вигляді очікувань вимог, а також у вигляді власної оцінки вдалих (або невдалих) способів самовираження. Важливими показником об’єктивного життєвого успіху є співвіднесення самооцінки успіху і оцінки успіху індивіда оточуючими. Л. В. Сохань вважає, що людина, яка оцінює свої життєві досягнення вище ніж оцінюють їх оточуючі, живе в нереальному світі, в світі ілюзій [4].
Тому формула життєвого успіху, враховуючи суб’єктивні оцінки, має такий вигляд:

Оцінка оточуючих ≥ Самооцінка успіху

Отже, загальна формула актуального життєвого успіху, яка відображає такі складові успіху як статус, вікові та рольові очікування, самооцінку, експертну оцінку успіху, має такий вигляд:

(А=В)&(С=D)→Е

де, А – соціальний статус, В – вікові та рольові очікування, С – експертні оцінки успіху, D – самооцінка успіху, Е – життєвий успіх.
Виходячи з цієї формули, можна зробити висновок, що для актуального життєвого успіху необхідно щоб соціальний статус відповідав віковим та рольовим очікуванням, а самооцінка не перевищувала оцінку оточуючих. 
Виділяючи окремо потенційний життєвий успіх Л. В. Сохань створює для його вивчення наступну формулу:

Потенційний життєвий успіх = Домагання х Психологічні ресурси
							Вік людини

Важливим елементом цієї формули є вік людини. Відомо, що з віком потенційні можливості до самореалізації знижуються, хоча є приклади високої самореалізації людини  у дорослому і літньому віці. Психологічні ресурси включають в себе емоційні, вольові, інтелектуальні, творчі, моральні особистісні якості, які дають змогу людині перемагати життєві обставини і реалізовувати свої домагання.
Вивчаючи оцінку життєвого успіху через призму психології часу і методи виміру психологічного віку особистості, Є. І. Головаха і О. О. Кронік, звернули увагу на співвіднесення загальної насиченості життя значущими подіями в минулому, теперішньому і майбутньому [6].
Розглядаючи психологічний вік як показник оптимізма-песимізма, дослідники дійшли до таких висновків: якщо психологічний вік випереджає фізичний вік, то це говорить про песимістичне ставлення до життя; відставання психологічного віку від фізичного – показник оптимізму; відповідність психологічного і фізичного віку говорить про врівноваженість минулого і майбутнього в загальній картині життя. Найбільш сприятливим співвіднесенням психічного і 

89

фізичного віку у зрілому віці є їх приблизна відповідність, тому що, завищений оптимізм, коли нема нічого в минулому, а все хороше тільки у майбутньому, може бути неконструктивним, так само як песимізм, коли всі основні досягнення в житті людини залишились у минулому.
Українська дослідниця Ю. М. Ільїна вважає, що  психологічна модель успішності особистості залежить від культурної моделі, яка домінує у суспільстві. Вона доводить, що «інтелектуальні моделі успішності формуються за певним алгоритмом: від духовних цілей нації, суспільства, до повсякденних проявів ментальних моделей психологічної успішності індивіда, що детерміновані ментальними моделями вже несвідомо, на рівні установок, сталих паттернів поведінки, усталених ментальних стереотипів» [7]. 
Дуже цікавими є висновки видатного українського вченого О.А. Бондаренко. Проводячи кроскультурні дослідження, він описує три моделі успіху: американську (культ успіху ‑ досягнення матеріальних цінностей), німецьку (роби все планово, ефективно й буде все добре) і словянську (коли на перший план виступає моральність, людські цінності, духовність).
Вивчаючи стилі життя перехідного суспільства, українська вчена-соціолог Любов Бевзенко відзначає, що сьогодні «бути успішним це означає мати можливість демонструвати стиль життя, який співвідноситься з культурно заданою формулою успіху. ... В той же час стиль життя пов’язаний з культурною і соціальною необхідністю, з бажанням підтверджувати свій соціальний статус через відповідний стиль життя» [8]. 
В своїй роботі «Теорія праздного класу» Т. Веблен відмітив, що в різних суспільствах в якості ядра домінуючого стилю життя люди обирали різні цінності. В суспільствах з ринковою економікою домінуючим стилем життя є демонстраційне споживацтво [9]. 
Як показує аналіз наукових робіт, ключовим для вітчизняної психології є положення про соціальну суть особистості як системотвірну властивість індивіда. Дану точку зору висловлюють практично всі вітчизняні психологи, незалежно від відмінностей в теоретичних підходах (К. А. Абульханова-Славськая, Б. Г. Ананьев, Г. М. Андрєєва, Л. І. Божовіч, Б. В. Зейгарник, І. Б. Котова, А. Н. Леонтьев, Б. Ф. Ломов, А. В. Петровський, С. Л. Рубінштейн і ін.).
У своїй роботі ми виділяємо дві характеристики успіху. З одної сторони успіх це норми, критерії, оцінка, статус, які існують в певному суспільстві і втілені в нормативному образі «людини економічної»; з іншої це особистісне переживання індивідом результатів своїх дій, зусиль спрямованих на досягнення цілей.
Розвиток  відбувається в процесі соціалізації, яка у вітчизняній психології розуміється як двосторонній процес засвоєння і відтворення  соціального досвіду. В процесі включення індивіда до соціального  змінюється позиція в ній і формується самосвідомість. В процесі соціалізації індивідом засвоюються не лише знання, які складають  процесу освіти О, в процесі соціалізації, привласнює сукупність уявлень, установок, стереотипів, що грунтуються на безпосередньому повсякденному досвіді людей в соціальному середовищі, до якого вони належать. Іншими словами, 

90

індивід стає носієм буденної свідомості тієї спільноти, в якій він формується як особистість. 
Теорія соціальних уявлень була розроблена С. Московічі. Він вважає, що соціальні уявлення – це здатність людини сприймати, робити висновки, розуміти, згадувати, щоб надавати сенсу речам та пояснювати особисту ситуацію. Уявлення за Московічі є основою взаємодії: перед тим як розпочати спілкування з людиною чи групою, індивід має собі уявити можливі зв’язки, результати взаємодії.
На думку С. Московічі, соціальні уявлення формуються для того, щоб допомогти подолати невизначеність через створення «групової суб’єктивної реальності» і зменшити «некомунікативне поле», — область сприйняття не розділену зіншими. «... Соціальні уявлення перш за все і головним чином призначені для того, щоб зробити комунікацію відносно непроблематичною в групі і зменшити «невизначеність» через деяку міру консенсусу між її членами» [10]. 
Отже, С. Московічі вважає, що уявлення як і гроші соціальні і вони є психологічним фактом тому що мають безособистісний аспект, належать всьому світу; вважаються уявленнями іншого, належать іншим людям або групі; вони є особистісними уявленнями, тому що мають емоційне відчуття належності Его. Уявлення формуються як і гроші з подвійною метою – діяти і оцінювати [11]. 
Стереотипи буденної свідомості привласнюються індивідами через засвоєння групового досвіду, опору на громадську думку, що є безпосереднім ефектом соціалізації. Соціальні стереотипи, поруч з такими явищами як прояв конформізму, груповою поляризацією, дозволяють індивідові  перевірені і зручні моделі пояснення  і його окремих подій.
Таким чином, в процесі соціалізації індивід засвоює картину , користуючись спочатку критеріями оцінок інших людей. Це дозволяє сформувати систему соціальних уявлень особистості, які грають адаптивну роль в процесі розвитку і становлення особистості.
Швидше за всіх нові норми соціокультурних реалій засвоюють молоді люди, вони живуть в світі, де зруйнована стара система соціальних цінностей і одночасно відсутні ясні перспективи. Все це ускладнює процес формування уявлень особистості про «економічний успіх» та «економічно успішну людину».
Образ «людини економічної» – це один з дуже широкого класу соціальних образів, який розглядається в рамках системи «людина-група-суспільство». В цьому ракурсі образ є не стільки результатом роботи відповідних аналізаторів, скільки результатом відносин між світом об’єкта і світом суб’єкта, як результат перцепції, що відображає, з одного боку, систему відносин елементів об’єкта, а з другого – стан суб’єкта, який сприймає цей об’єкт. Отже, він включає те, що відображено, засвоєно і одночасно створено самим суб’єктом. Тому соціальний образ є носієм людських взаємовідносин і завдяки цьому стає універсальною основою узгодження  світосприймання людини з об’єктивними реаліями.
Різні системи економічних цінностей стимулюють розвиток різних властивостей індивіда. Система економічних цінностей суспільства визначається його історією, ідеологією, способом життя людей, рівнем їх економічних стосунків; отже, тим, що є культурою. Кожна культура, кожен тип суспільства створює свій 

91

тип особистості. Система економічних цінностей суспільства, до якого належить людина, накладає певний відбиток на її типові риси. Якщо порівняти системи економічних цінностей різних суспільств, то можна побачити, що суспільні цінності несуть в собі особистісні властивості, притаманні економічним типам людей цих суспільств.
Отже, «економічно успішною» людину можна вважати в тому разі, якщо її економічна діяльність є соціально схвалюваною та позитивно значуща для особистості. Аналогічно, економічно успішна поведінка ‑ це соціально схвалювана активність особистості, що має позитивно значущі для особистості результати. Розглядаючи особистість як суб’єкт життєдіяльності і носія інтеріоризованих суспільних норм, досліджувати економічну успішність особистості необхідно, через призму соціокультурних моделей поведінки та образ «людини економічної».
Відома українська вчена В. В. Москаленко, досліджуючи особливості соціально-психологічних чинників економічної культури особистості, підкреслює важливу роль нормативного образу «людини економічної» ринкової економіки. Існуючи в суспільній свідомості, образ «людини економічної» через ЗМІ, кінофільми, літературу впливає на свідомість молодої людини, формуючи певні психолого-економічні якості, необхідні для входження в економічний простір [12]. 
Спираючись на традиції вітчизняної психології, правомірно виділити такі компоненти образу «економічно успішної людини» як когнітивний, афективний і конативний.
Когнітивний компонент образу «економічно успішної людини» пов’язаний з відображенням різних сторін економічної реальності, результатом чого є сукупність уявлень і знань у цій сфері. Він включає економічні уявлення, загальні економічні знання про те, як функціонує економіка. Економіка – це сфера суспільства, яка пов’язана із управлінням, розподілом, придбанням матеріальних благ. Перше з чим зустрічається людина в уявленні про економіку – це багатоманітність явищ, які визначаються як економічні. Ці явища представлено на різних рівнях життя суспільства (мікросередовищі, мезосередовищі і макросередовищі); характер сприймання економічних явищ зумовлено не тільки особливостями елементів економічної сфери життєдіяльності людини, але й особливостями самого суб’єкта сприймання, для визначення особливостей якого в літературі часто використовується термін «вибір» стосовно зовнішніх умов. Зважаючи на це, частина соціальної системи, яка визначається як економічна сфера суспільства, відображається людиною вибірково, в залежності від значення для людини тих елементів, які нею сприймаються. Значимість об’єкта сприймання, яка визначається його роллю у життєдіяльності людини, позначається поняттям «цінність».
В когнітивному компоненті образу «економічно успішної людини» відображається весь спектр економічних цінностей суспільства. Це відображення є різним у різних людей і в різні періоди їх життя. 
Афективний компонент образу «економічно успішної людини» являє собою відображення ціннісно-емоційного ставлення індивідів до економічної реальності. Він представлений в ціннісних економічних репрезентаціях як сукупність суб’єктивних емоційно забарвлених думок і оцінок різних сторін 

92

економічної реальності. Емоційне є найважливішою структурою свідомості і мотивації поведінки. Емоційна напруга є рушійною силою перетворюючих стратегій людини.
Конативний компонент відображає мотиваційний настрій, активний стан образу, психологічну готовність до певних форм економічної поведінки, тобто, все те, що, по суті, відноситься до так званих психологічних феноменів «передповедінки». Цей компонент образу «економічно успішної людини» є ключовим детермінантом економічної активності особистості, який відображаючи соціально-економічну ситуацію, виконує функцію стимулювання економічної активності суб’єкта. Конативний компонент «економічно успішної людини» наділяє цей образ енергетикою, перебудовуючи систему психічного відображення особистості у відповідності зі сприйманням та оцінкою нею соціально-економічного простору. Поведінкова сторона образу «економічно успішної людини» складається з багатьох компонентів. Це й економічна спрямованість, орієнтованість на перспективу, цілепокладання, тобто той основний напрямок руху особистості в економічному середовищі, який нею намічено для себе як найбільш оптимальне і бажане.
Згідно з викладеним нами розумінням структури образу «економічно успішної людини» було побудовано його структурно-функціональну модель. (рис.1).

Образ «економічно успішної людини»	

Когнітивний компонент
(знання, уявлення про економічні цінності соціально-економічного простору)	Афективний компонент (емоційно-ціннісне ставлення до соціально-економічного простору)	Конативний компонент (установка на активність економічної діяльності)	
Рис.1. Структурно-функціональна модель образу «економічно успішної людини»

Оскільки компоненти структури образу «економічно успішної людини» пов’язані в єдину систему, то важливим питанням в зв’язку з цим є дослідження взаємозв’язку цілісного феномену образу «економічно успішної людини» (цілісної структури) з її структурними компонентами (одиницями цілісної структури), а також визначення характеру взаємозв’язку компонентів структури, її конфігурації. Припущення, відносно того, що образ «економічно успішної людини» детермінується окремими його компонентами, потребує спеціального доведення в емпіричних дослідженнях.

93

Висновки
•	Уявлення про економічно успішну людину певною мірою залежать і від особистої готовності  проявляти ініціативу, ставити перед собою цілі і добиватися їх реалізації, і від ставлення суспільства до особистості як до суб’єкта життєдіяльності.
•	Система соціальних уявлень особистості відіграє адаптивну роль в процесі розвитку і становлення особистості.
•	Соціальний образ є носієм людських взаємовідносин і завдяки цьому стає універсальною основою узгодження  світосприймання людини з об’єктивними реаліями.
•	«Економічно успішною» людину можна вважати в тому разі, якщо її економічна діяльність є соціально схвалюваною та позитивно значуща для особистості. 
•	Економічно успішна поведінка ‑ це соціально схвалювана активність особистості, що має позитивно значущі для особистості результати.
•	Згідно з викладеним розумінням структури образу «економічно успішної людини» нами було побудовано структурно-функціональну модель, яка включає такі компоненти образу «економічно успішної людини» як когнітивний, афективний і конативний.

Література

1.	Фромм Э. Бегство от свободы / Э. Фромм; [пер. с англ. П.С. Гуревича]. – М. : Прогресс, 1990. –  272 с.
2.	Белых В. А. Зависимость восприятия образа успешности от индивидуально-психологических особенностей личности в студенческом возрасте : Дис. ... канд. психол. наук : 19.00.07 / Белых Владимир Анатольевич. ‑ Ставрополь, 2000. ‑ 140 c. 
3.	Джеймс У. Научные основы психологи / У. Джемс. – Спб. : С – Петербургская Электропечатня, 1902. – С.143.
4.	Психология жизненного успеха / [Сохань Л.В., Головаха Е.И., Ануфриевва Р.А., и др.] ; Отв. Ред.. Н. И. Соболева. –К. : НАН Украины. Институт социологии, 1995. – 150 с.
5.	Панина Н. В. Информационные потребности ученых обществоведов. – К., 1990. – Препринт 2. – С. 37‑39.
6.	Головаха Е. И., Кроник А. А. Психологическое время личности / Е. И. Головаха, А. А. Кроник. – К., 1984. – 207 с.
7.	Ільїна Ю. М. Психологічна модель успішності в кризові періоди суспільства / Ю. М. Ільїна // Актуальні проблеми психології. Зб.наук.праць. Т. 8. Психологічна теорія і технологія навчання, 2010. – вип.7,  c.115. 
8.	Бевзенко Л. Стили жизни переходного общества / Л. Бевзенко. К. : Институт социологии НАН Украины, 2008. – 144 с.

94

9.	Веблен Т. Теория праздного класса / Т. Веблен / Пер. с англ., вступит, статья С. Т. Сорокиной. Общая ред. В. В. Мотылева. М; Прогресс, 1984 - 367с. 
10.	Московичи С. От коллективных представлений к социальным / С. Московичи // Вопросы социологии. – М., 1992. –Т. 1. – С. 82–96. 
11.	Московичи С. Методологические и теоретические проблемы психологии / С. Московичи // Психологический журнал, 1995, том 16, №2. ‑  С. 3-14
12.	Москаленко В. В. Особливості соціально-психологічних чинників економічної культури особистості / В. В. Москаленко // Соціальна психологія. –К. – 2006. – № 5 (19). – C. 26 – 40.

Е. Мищенко

ПСИХОЛОГИЧЕСКИЕ ОСОБЕННОСТИ ПРЕДСТАВЛЕНИЙ ЛИЧНОСТИ ОБ ЭКОНОМИЧЕСКИ УСПЕШНОМ ЧЕЛОВЕКЕ

В статье рассмотрены психологические особенности представлений личности об экономически успешном человеке. Представление молодого человека об успехе, отношение к своему и чужому успеху являются важным аспектом проблемы развития личности. Направленность личности на успех формируется в процессе социализации. Представления об экономически успешном человеке зависят от возраста, пола, социального и культурного статуса личности.

Ключевые слова: успех, успешность, успешная деятельность, успешная личность, социализация, образ «экономически успешного человека».

O. Mishchenko
PSYCHOLOGICAL FEATURES OF PRESENTATIONS
OF PERSONALITY ABOUT ECONOMIC SUCCESSFUL MAN

The psychological features of representations of personality about an economic successful man are considered in the article. Representation of young man of success, attitude to his and another success is the important aspect of personality development problem. A personality orientation on success form in the process of socialization. Representations of economic successful man depend on age, sex, social and cultural status of personality.

Keywords: success, successfulness, successful activity, successful personality, socialization, appearance «economic successful man».